„Jsou Vánoce a v domě rodiny Silberhausovy se sešla rodina a přátelé, aby ozdobili vánoční stromek. Jakmile jsou přípravy hotovy, zavolají děti, které žasnou nad krásou blyštícího se stromu. Začnou oslavy, děti dostávají dárky a přesně ve chvíli, kdy hodiny odbíjejí osmou hodinu, přichází tajemná postava. Je to pan Drosselmeyer, strýc Kláry a Fritze a velice talentovaný tvůrce hraček. Dává přítomným dětem své hračky – Klára od něj dostane velkého dřevěného louskáčka na ořechy, kterého si okamžitě zamiluje. Fritz jí ale hračku rozbije a Klára je velice smutná. Vezme si přesto rozbitou hračku do postele a právě o půlnoci se louskáček změní v živého prince. Z děr se ale vynoří myši a začnou bojovat s perníkovými vojáčky, kterým Louskáček pomůže zvítězit. Pak vezme Kláru na úžasný výlet lesem do království Švestkové víly, kde všichni oslavují Louskáčkovu záchranu a ochutnávají sladkosti a dobroty z celého světa – španělskou čokoládu, arabskou kávu, čínský čaj, ruské bonbony a dánský marcipán. Nakonec jsou Klára s Louskáčkem korunováni královnou a králem tohoto světa.“
„Předměstí Londýna 19. století. Na ulici jsou rozsvěcovány vánoční svíčky. Jediným člověkem, který se nenechá radostnou vánoční náladou nakazit, je lakomý a bezcitný lichvář. Ani na Štědrý den si neodpustí nepřipomenout sousedům, kterým půjčil, že u něho mají nezaplacené účty.Když si Bob Cratchit, lichvářův účetní a miláček městské části, dělá legraci z mrzoutství svého šéfa, okamžitě ho propustí.Bob Cratchit je nyní bez peněz a bez práce, vánočního krocana pro svou rodinu si teď již nemůže koupit. A jeho dcera Klára nyní také nedostane svůj vysněný vánoční dárek, loutku louskáčka.Malé děvče je velmi nešťastné: Zoufale prosí lichváře, aby jí loutku daroval. Ale on louskáčka zlostně rozbije.V tomto okamžiku se v kanceláři „Fa. Scrooge & Marley“ zjeví zemřelý obchodní partner. Marley přichází v řetězech z pekla. Starý lichvář mu však nevěnuje pozornost a chystá se na cestu domů.Tam dojde k dalším halucinacím, ale lichvář se uloží spokojeně ke spánku. Má však hrozivé sny: Duch smrti ho se svými otroky spoutává řetězy a odvádí do pekla.Nakonec ho jeho utrpení zbavuje dobrá víla Vánoc. Ta mu pomůže vše napravit: lichvář opraví louskáčka a daruje ho Kláře. Ve snu nyní prožívá velkou radost malého děvčete a také všech ostatních dětí, které také obdaroval.Když se starý lichvář probouzí z hrůzného snu, pokouší se vše rychle napravit. Jeho ulice žije tak, jako ve šťastném konci jeho snu.“
no to je strasny ty jo, byla bych uplne stejne zklamana jako ty :(
taky nechapu proc se tohle deje, ja chci klasicka dila, klasicke divadlo, moderni verze at si klidne hrajou, ale v Narodnim chci puvodni verzi!
Díky za komentář, petulko <3333 Jsem ráda, že nejsem jedinej exot a konzerva, že má někdo stejnej názor :)
Brýtro,
jestli můžu přispět troškou za sebe, pak:
1) proti aktualizacím klasickejch her nic nemám, ba naopak. Myslim, že v tom je právě síla „klasiky“ – pokud je to citlivě a dobře zdramaturgovaný, pak voila. Ba dokonce si myslim, že je nutně potřeba věci aktualizovat, přeci jen, rok 1887 už byl i se svejma problémama a poetikou a estetikou…
2) voblečení – jakožto DAMák jsem si navyk chodit do tyjátrů taky v civilu… nikdo se neposral, v němectví choděj v civilu i do tanečních a taky žijou, připadá mi to dost často jako přežitek… jestli jsem v gala nebo ne, výkon ND to zrovna nezlepší a já budu naštvanej, že jsem se hodinu fintil nebo si budu připadat blbě, že mám sako pomačkaný
3) vo slučování SOP a ND se psalo fakt všude…
Aúúúúúúúúúúúúúúúúúúúúúú, ještě že relativně brzo umřu a bude mi snad dopřáno nedožít se nástupu nové kultury z DAMU! (http://www.youtube.com/watch?v=wsfn9LL6fgo)